"Hoeveltei tábori mise, 1945. május"
Azért említem a május kilencet, mert ezen a napon ért véget a háború.
Azon a napfényes, ragyogó délelőttön volt a hálaadó Istentisztelet, amire szívesen mentünk, mert megmenekültünk egy borzalmas vérontástól. Ez az újoncainknak is megmenekülés volt, amiért az Isten után az ezredparancsnoknak is hálával tartoznak, mert hiába sürgette a német hadvezetés, azzal a kifogással élt, hogy az újoncok még nem hadra foghatók és nem vállalja értük a felelősséget. Így nem került sor a bevetésükre.
Most már mondhatjuk így – a háború után, ezen a délutánon, kevésen múlott, hogy nem lett egy csomó halott és sebesült. Ez köszönhettük volna néhány hősködő, önfejű tisztnek és tiszthelyettesnek, akik a német parancsnokság azon parancsának, hogy a fegyvereket adják le, nem tettek eleget. Igaz, a fegyvereket nem ők adták, de mégis csak az ő országukon keresztül érhetjük el hazánkat. És ezt fegyverrel is ki akarták erőszakolni.
Ezért a szálláshelyünket gyalogsági nehézfegyverekkel és saját fegyvereikkel körülfogták. A mieink meg a gyűrűből kitörni készültek, amire egy puskalövés lesz a jel. Nálunk minden harmadiknak jutott volna puska. Csak kézigránát volt az egyedüli harci eszközünk.
Közben megjelentek az angolok és mindannyian az ő foglyaik lettünk. Ezzel kiszabadultunk a gyűrűből és valóban ideért a béke.
Kilenc nap tétlenség után 18-án reggel, még hajnalban a Szózat és a Himnusz eléneklése után, az orgonavirágos utcákon elindultunk hazafelé. Idefelé éjjel és vonattal, most pedig nappal és gyalog. Tehát most ismerhetjük meg Dániát. Ez az út június 5-ig tartott. Ekkor értük el a német határt.
A tizenhét nap alatt tizenhét szállás és minden alkalommal más-más gazdaságban. Amint közeledünk a német határhoz, úgy alakulnak és változnak a gazdasági szokások.
A kilencedike óta nem látott, bennünket fogva tartó őrök megjelentek a határátlépés ellenőrzésére. Közel az esti órákhoz, a határátlépési formaságok mellett más nem igen történt, mint a dán pénz kivitelének ellenőrzése. A közelben nem volt elszállásolási lehetőség, így az út melletti erdőben, sátor nélkül éjszakáztunk, amihez az idő is alkalmas volt. Arra figyelmeztettek, hogy kígyó-veszély lehetséges, erre figyeljünk. Mivel közel a nyári napforduló és ezer km-nél több a távolság a mi vidékünk és az itteni hely között – ez eredményezi a rövid éjszakát, tehát korán megvirradt. Nem történt semmiféle kellemetlenség a szabadban töltött éjszakán.
Nem messze a dán határtól, közel a tengerhez üresen állt egy német gazda istállója, mert nem messze a lakásától, a nyári szálláson legeltették az állatokat. Ez tavasztól őszig tart. A birtok 150 hektáros, az istálló nagy, kilencven férőhelyes. Az egyik század lent az istállóban, a másik meg a tetején lévő szénapadláson elfért. Segítségünket nem igényelték, így módunk volt a tenger ár-apály mozgását figyelemmel kísérni.
A ráérő ember unalmában a hasára gondol. Mi is kerestünk és találtunk is egy kb. egy éves üszőt. Ezer márka volt az ára. Ezt megkaptuk 200 cigarettáért. Egy esetleges újabb vásárlás érdekében 100 db cigarettát adtunk még rá. Az állat húsa lehetővé tette a kapott konzervek tartalékolását. Lassan telt az idő. Hogy rövidüljön, egy előadást hoztak össze. Ezt elmentünk megnézni és ez pár napra ismét adott témát, amiről gondolkodhattunk. De ez nem enyhítette az otthoni aggódásunkat. Inkább növelte az otthon utáni vágyat, mert felelevenítettük az aratás fárasztó, de szép munkáját.
Ha lassan is, de eljárt az idő, ideért az augusztus vége. És ismét a csalódás, mert innét elmentünk, de nem haza, hanem az unnai hadifogolytáborba, amit a mi számunkra nyitottak meg. Szeptember elsején értünk ide. Hogy biztonságban legyünk, a kerítés tetején 4-5 soros tüskésdrót, a megmagasított oszlopon villanylámpa 10 méterenként, a sarkokon őrtornyok reflektorokkal, és megjelentek a június 5-én utoljára látott őrök, az angol fogoly-őrök. Ezen épület korábban SS laktanya volt.
A kényelem helyett most a szükség lett az úr. A kétszemélyes szobákba a két ágy helyett négy lett betéve és még megemelve három emeletesre. A padlás tetőtere amennyire berakható – megrakva. Kellett a hely, mert 5000 foglyot hoztak ide.
A kapuőrség állandóan két személy és az őrszobában 4 fő tartalék. Kijárás igazolással volt lehetséges, vagy csoportosan, vezetővel.
0 megjegyzés :
Megjegyzés küldése